Pas på. Hvis du ikke hædrer mig, så pas på. Jeg kender dig.
Vi fangede hende, fordi hun gik ud med sin mor.
Hendes idiot til mor kastede sig i floden for at beskytte hende.
Hun druknede for øjnene af den her lille engel.
Er det masochistiske skuespillere?
Hvis jeg valgte dem, så er de det.
Er sex politisk?
Selvfølgelig. Der er intet, der ikke er politisk.
Når Deres næste film udkommer, som er baseret på "Salo"
bliver De så igen en, der chokerer?
At chokere er en ret.
At blive chokeret er en nydelse.
Og de, der nægter at blive chokeret, er moralister.
Hvorfor engagerer De Dem ikke mere?
På hvilken måde?
De er ikke en politisk aktivist mere.
Det er jeg mere end nogensinde.
Bliver De nogensinde nostalgisk
efter den tid, hvor folk forulempede Dem på gaden?
De forulemper mig stadig.
Giver det Dem en slags nydelse?
Jeg afviser det ikke, for jeg er ingen moralist.
Hvilke erhvervstitler foretrækker De: Poet, romanforfatter
dialog manuskriptforfatter, skuespiller eller instruktør?
På mit pas
skriver jeg simpelthen forfatter.
Kære Alberto.
Jeg sender mit manuskript, så du kan give mig råd.
Det er en roman, men den er ikke skrevet som rigtige romaner.
Sproget er som det i essays, artikler
personlige breve og endda poesi.
Her er rådet, jeg beder om.
Er det, jeg har skrevet, nok til på poetisk vis at udtrykke
hvad jeg ville udtrykke?
Du bør vide, at romanens hovedperson er, hvad han er.
Trods lighederne mellem hans fortælling og min
synes jeg, at han er modbydelig.
Romanen er ikke særlig brugbar i mit liv.
Det er ingen kundgørelse: "Jeg eksisterer."
Det er indledningen til et testamente.
Et bevis på den smule viden, man har tilegnet sig.
Og det er helt anderledes, end man forventede eller forestillede sig.
Min elskede...
Kom nu.
Sådan, ja.
Sådan, ja. Kom nu.
Ninni...
Pierruti.
Mor.
Du er tilbage. Vi har været langt væk fra hinanden.
Jeg står op, mor.
Hvordan går det, Pierruti? Godmorgen. Fint.
Hvordan gik rejsen? Den gik godt.
Graziella. Ja.
Du burde læse Sciascias nye bog. Tag den fra skrivebordet.
Det er en god bog. Tak. Jeg læser den.
Carlo Levi ringede for at sige hej.
Chefen på La Stampa vil have, at du ringer til ham.
Jeg rettede din tale til det Radikale parti.
Jeg lagde den på dit skrivebord. Okay, tak.
SOCIALIST MYRDET VEN SÅRET
PIGE OVERLEVEDE
SKUDT VED EN FEJL
Carlos var ikke den eneste vigtige person, der hengav sig til at fejre.
Målet for stræbere, snobber
embedsmænd og bureaukrater med deres koner.
Han var ikke alene om at holde facaden i en svær tid.
I midten stod statschefen, motoren.
Inden for demokratiet fortsætter kongernes hellige spil.
Kongelighedens højtidelige liv er en protokol for borgerklassen.
Han går ind. Kaos omsluttede ham.
På det sidste er jeg blevet angrebet af journalister.
Journalister forbundet med ENI. ENI?
Så mange skuffelser. Derfor har jeg gjort det på min måde.
Du kan forsikre amerikanerne om, at regeringen ikke beskatter olien.
Cazzaniga er meget velset i Vatikanbankens kreds.
Agnellifamilien sender penge hjem gennem Vatikanbanken.
Andreotti er ærligheden selv.
Siger han, at bomberne ikke er vores problem, så er de det ikke.
Så tilpasser vi os.
Fortællekunsten er, som De meget vel ved, død.
Vi er i en sørgetid.
Min er ikke en fortælling, det er en lignelse.
Dens betydning er forholdet mellem forfatter og formen, han skaber.
Fortællekunsten er, som De meget vel ved, død.
Vi er i en sørgetid.
Min er ikke en fortælling, det er en lignelse.
Dens betydning er forholdet mellem forfatter og formen, han skaber.
Andrea Fago, "manden som spiser"
tog som sædvanligt Alitalias DC9fly en klar eftermiddag om foråret
med destinationen Kapstaden.
Værsgo. Tak.
Hvad hedder De, frøken? Caterina.
Caterina? Hvornår er vi der, Caterina?
Vi lander klokken 12.
Skal De spise frokost med nogen? Nej.
Må jeg invitere Dem ud? Hvorfor ikke?
Det kunne have været nogle fredfulde og vidunderlige timer i luften.
Først Egypten.
Nilen...
Grønne træer...
Palmer. Marker...
Gulbrune små byer...
Og så... Sudan.
Og den uendelige, sydlige ørken. Mageløst lyserød.
Ørkenens lyserøde farve er virkelig imponerende.
Men endnu mere imponerende er dens uendelighed.
Den fortsætter uafbrudt, og er uforandret
fra Khartoum helt til Rudolfsøen.
Det, der gør ørkenen skræmmende
er, at det ikke er en ørken
men et enormt, tomt land. Glemt af Gud og mennesker.
Det var i midten af denne ørken, at flyet styrtede ned.
Alt, jeg fortæller jer
udspillede sig ikke i vores verden, men inde i mit hoved.
Det skete ikke i virkeligheden, men i min fantasi.
Det endte ikke ifølge livets modstridige love
men ifølge min fornufts modstridige love.
Andrea Fago så mændene gå imod ham.
Gamle mænd, som han kendte godt.
Han så på dem. Genkendte dem i stilhed.
Så åbnede hans mund sig i et enormt smil, som fik øjnene til at lyse.
Det smil, gådefuldt, fordi det var for inderligt menneskeligt
havde sin oprindelse i tanken:
"Kontinuiteten mellem mig og dem, som går fra dem til mig, er brudt."
Jeg er en form, hvis viden er illusion.
Det her er listen over interviews om Salo.
Tak.
Advokaterne vil bestemt have premieren i Milano.
Der har vi størst chance for at overvinde censorerne.
Jeg håber, de har ret. Vær positiv. Vil du have noget?
Lidt. Ja.
Susanna, den her blev sendt til mig fra Gaetano Perusini til Pier Paolo.
Fra Rocca Bernarda.
Vi har også Furio Columbo. Ja, det er til La Stampa.
Til deres litteratursektion. De skal have det lavet snart.
De kan måske komme i eftermiddag. Okay. Jeg ringer til dem.
Graziella, hvad har I lavet de sidste dage?
Vi var i skoven i Castel Fusano. Et dejligt sted med smukke blomster.
Syntes du om Stockholm, Pierruti?
Ja, mammetta, men du og jeg kunne ikke bo der.
Hvad med Nobelprisen til Montale?
I Stockholm sagde jeg, at Penna borde have fået den, ikke Montale.
Hvordan går det med Sandro? Har du set ham for nyligt?
Sandro er syg og fattig.
Han beklager sig over, at han ikke kan tygge.
Jeg forstår ikke, hvorfor han ikke vil bruge sit gebis.
Han er begyndt at ringe om natten og snakke og snakke.
Sidste gang lagde Susanna røret og fortsatte med at se tv.
Du burde skrive alt ned, hvad han siger i stedet. Han er en god poet.
Det er Laura.
Her er hun.
Hej, Laura. Hej, kære Graziella.
Hvor er du smuk! Her er hun.
Hej, Susanna. Hej.
Hvordan går det? Godt.
Hej, kære ven. En stol?
Hvordan var din rejse? God. Og din?
I Zagreb prøvede din ven Jancs‚o på at tage livet af os hele tiden.
Han filmede døgnet rundt. I starten lod han mig ikke improvisere
men til sidst instruerede jeg også orgiescenerne.
Jeg elskede de socialistiske skuespillere.
De smurte kusserne ind i hæmoride salve for at skjule rynkerne.
Jeg bruger det også, men her. Det virker så godt.
Jeg har ikke råd til dyr kosmetik, så jeg bruger, hvad jeg kan.
Vil du have noget? Nej.
Jeg savner italiensk mad i Jugoslavien. Maden er frygtelig.
Kommunisme og god mad går ikke hånd i hånd.
Pier Paolo, jeg har noget til dig.
Jeg håber, du kan lide det. Traditionel kroatisk musik.
Og noget til pigerne.
Den er til dig, min ven. Tak.
Og Susanna. Tak.
Den er speciel. Skal jeg sætte den på?
Ja. Jeg håber, du kan lide den.
Vil du have noget vin? Ja, det vil jeg.
Du kan lægge dine smykker i den.
Indtalte du virkelig djævlens stemme?
Ja, Graziella. Jeg arbejdede for djævlen. Hollywoodfilm...
Hjælp en som reciterede messen, fader.
Er den ikke god? Lad mig vise, hvordan kommunister danser.
Nej. Lad være. Hold den her. Jeg viser jer det.
Jeg fik god undervisning.
Godt.
En, to, tre. En, to, tre.
Hun burde have mere sminke på. Du er så smuk.
Kom nu, Graziella, kom og dans med mig.
Godaften. Godaften.
Godaften. Kom indenfor.
Vil De have kaffe? Vand, tak.
Hvordan har De det? Godt, tak.
Værsgo. Tak.
De har påbegyndt et angreb alene imod institutioner, ideologier, individer.
For at forenkle diskussionen kalder vi det "situationen":
De generelle forhold De kæmper imod.
Men lad os sige, at Deres fantasi har magiske kræfter.
De vifter med hånden, og alt det forsvinder.
Alt, hvad De hader.
Men hvad med her? Ville De blive efterladt alene uden midler?
Ja, jeg er med.
Jeg bruger de magiske kræfter, og jeg tror på dem.
Ikke fordi jeg ser mig selv som en troldmand
men fordi jeg ved, at hvis man slår på samme søm, kan huset falde.
De, der har ændret historien, er ikke spytslikkerne, men de der sagde nej.
At nægte har altid været en afgørende gestus
men den skal være stor, absolut og absurd.
Sund fornuft har aldrig hindret "situationen".
Vi har tre spørgsmål:
Hvad er "situationen"? Hvorfor bør den destrueres?
Og på hvilken måde?
For at beskrive "situationen"...
De er klar over, at Deres skriverier, Deres sprog
er som sollys, som filtrerer gennem støv.
Smukt, men svært at forstå.
Tak for billedet af sollyset, men jeg beder om meget mindre.
Jeg beder Dem om, at se Dem om og se tragedien.
Hvad er tragedien? At der ikke findes mennesker mere.
Der er kun maskiner, som kolliderer med hinanden.
Tragedien starter med det uddannelsessystem, som former os.
Fra den styrende klasse ned til de fattige.
Den presser os til at ville have ting. Alt til enhver pris.
Derfor vil vi have de samme ting og opfører os på samme måde.
Så hvis jeg har adgang til en politisk komité eller et børstip
så bruger jeg det, eller jeg bruger et brækjern.
Med brækjernet bruger jeg vold for at få, hvad jeg vil have.
Jeg vil have det, fordi de har sagt, at det er en dyd. Det er min ret.
Jeg er en morder og et godt menneske.
Men nu viger folk ikke tilbage for mord.
I vores foranderlige miljø er der et dødsønske, som forener os.
Vi er fanget i et samfundssystem, som ikke fungerer
som skaber en race af gladiatorer, som trænes til at eje og ødelægge.
Skal vi opdrage små hyrdedrenge uden uddannelse?
Uvidende og glade.
Når De siger det, lyder det som nonsens.
Lad mig være ærlig.
Jeg har været i helvede og ved ting, som ikke forstyrrer folks drømme.
Men lad mig advare Dem. Helvede stiger op mod Dem.
Det kommer under forskellige faner og bag forskellige masker.
Vi er alle ofre og er alle skyldige.
Behovet for at slå med et brækjern, at angribe og dræbe
er mægtigt. Det er i os alle.
Det vil ikke længere være private, risikable eksperimenter for dem
der har rørt ved vold. Før ikke Dem selv bag lyset.
De, Deres skoler, tv og selvtilfredse aviser...
De er dem, der opretholder denne afskyelige tradition
som grunder i idéen om at eje og ødelægge.
Gå tilbage til mit første spørgsmål.
De kan afskaffe alt med en gestus.
Uddannelsessystemet, folkevalgte politikere og tv.
Hvis De ophæver alt det
hvad har De så tilbage?
Alt. Jeg vil have alt. Mig selv, mit liv, mit liv i verden.
Jeg kan tale, arbejde, forstå. Mine bøger og film.
Jeg ville lave film, hvis jeg var den sidste frie mand. Jeg laver nok film
fordi jeg har brug for det. Så jeg gør det.
Enten begår jeg selvmord, ellers gør jeg det.
Jeg skaber film, fordi det er sådan, jeg udtrykker mig.
Hvis mit udtryk er fremmedgjort, hvad så?
Jeg udtrykker mig i det mindste så frit som muligt.
Jeg vil ikke tale mere om mig selv.
Alle ved, jeg tager konsekvensen af mine handlinger.
Jeg kan tage fejl, men jeg vil sige, at vi alle er i fare.
Hvis det er Deres livssyn, ved jeg ikke, om De vil besvare spørgsmålet.
Hvordan vil De undgå faren, De beskriver?
Det er sent. Lad os holde her.
Kan De give mig spørgsmålene? Jeg vil tænke over mine svar.
Jeg har det bedre med at skrive end at tale.
Jeg kan give Dem nogle notater i morgen.
Har De en overskrift?
Hvad med: "En verden i fare"?
Godaften.
Godaften, Pierpa.
Har du lukket? Jeg holder altid åbent for dig.
Hvordan går det? Hvor har du været? I Stockholm.
Hvordan var det i Stockholm? Jeg talte om bogen: "Gramscis aske".
Har du set, hvad der sker derude? To fyre blev myrdet rundt om hjørnet.
En var en 16årig fascist.
For at hævne ham skød de en uskyldig fyr.
Rom er færdig, min ven. Du burde flytte til udlandet.
Hvad skulle jeg lave der? Jeg laver spaghetti.
Mange ville elske din mad i Frankrig og Tyskland.
Det tror jeg gerne med det lort, de spiser.
Vil du have din steak med lidt salat til?
Ja, fint.
Jeg venter på Ninetto. Okay.
Kære Eduardo.
Her på skrift er endelig den film, jeg har talt om i årevis.
Før man ved af det, er klokken allerede ni.
Jeg overlader Epifanio helt og holdent til dig.
Med vilje. Som en given afslutning.
Tag lidt med til mig. Vi gør sådan her...
Du er Epifanio.
Drømmenes du, idealiseret men ægte.
Caroli, du ved, at kaffe gør dig nervøs.
Jeg håber helhjertet, at du ikke blot kan lide filmen og vil være med
men også at du hjælper mig med at takle opgaven.
Så drikker du foran mig. Hør her. Jeg går ud og handler.
Når jeg kommer tilbage, laver vi kaffe, lidt til dig og til mig.
Okay. Men skynd dig. Ja, det skal jeg nok.
Skynd dig, Epifa.
Nunzio!
Nunzio! Nunzio!
Du blev ansat i går. Skal jeg allerede fyre dig?
Kom nu. Vågn op! Stå op.
Skynd dig, Epifa!
Skynd dig! Bare rolig.
Rolig, Caroli. Rolig?
Jeg går ud og handler. Skynd dig.
Jeg går nu! Skynd dig.
Jeg vil have kaffe!
Messias er født! Kom og se ham!
Jeg er overvældet. Det er bedre sådan...
Epifanio, Messias er født! Messias er født!
Han er født! Han er født! Alle på markedet sagde det.
Messias er født! Messias er født!
Hvem sagde det til dig? Alle sagde det: Messias er født!
Messias er født! Du tror på alt.
En gang gav du mig ansjoser i stedet for ørred.
Okay, okay! Jeg går på toilettet.
Julestjernen! Messias er født!
Messias er født! Han er født!
Epifa! Hvor skal du hen?
Jeg skal finde Messias. Hvem skal nu lave kaffe?
Kom, kom.
Endelig! Aldo! Hvordan går det?
Hen til Paolo.
Hvor er du smuk!
Vi har en udsøgt fasan. Jeg har selv skudt den.
Hvis damen kan lide det. Ja, okay.
Hvad med vin? Ja, perfekt.
Hvor er du smuk!
Lille skat.
Han er altid sulten.
Vil du have noget vin?
Godaften.
Se! Hej.
Kønt smil.
Lille skat.
Hvad er der sket med far?
Julestjernen! Der fødes Messias.
Lad os gå!
Goddag. Hvordan går det? Godt, tak.
Må jeg se legitimation? Sikken pæn bagdel hun har.
Er De fra en anden by? Ja.
Hav en god rejse hjem. Tak.
Goddag! Goddag. Går det godt?
Har De legitimation? Selvfølgelig.
Giv ham den.
Er De fra en anden by?
Ja. Må jeg spørge om noget?
Kan De lide kvinder eller mænd? Kvinder, selvfølgelig.
Føler du dig allerede hjemme? Må jeg give Dem et råd?
De burde tage til den pænere del af byen.
Nyd byen.
Hav en god dag! Tak.
De er fra Rom. Ja.
Er han også det? Nej, han er lidt af hver.
De er nok lidt...?
Hvorfor er De her? For pengenes skyld.
Vi har været heldige. Det her er den frieste by i verden.
Det her er de lesbiske og bøssernes by.
De har været heldig. Der er et stort arrangement i dag.
Vil De med? Koster det penge?
For Dem er det gratis. Lad os gå.
Skal vi gå?
Godaften. Godaften.
Hvad er det her? En frugtbarhedsfest.
Det er vigtigt for byen. Her i Sodoma
lever bøsser og lesbiske adskilt.
Men den her dag mødes alle og parrer sig.
Så bliver alt som før bagefter.
Bøsserne går tilbage til...
Til andre bøsser.
Vent! Før De åbner. Burde vi ikke banke på?
Bare rolig.
Pik! Pik! Gå ad helvede til!
Kusse! Kusse! Pik! Pik!
Et stjerneskud. Det bevæger sig.
Vi skal gå. Lad os gå.
Epifanios ånd forlader hans krop, fordi han er død.
Nunzio afslører, at han er en engel.
Det gør Epifanio glad, og Nunzio siger: "Lad os tage i Paradis."
Så de begynder at gå. De går op blandt skyerne
og efterlader Jorden bag sig.
De går og går men kommer aldrig til Paradis.
Epifanios vil vide, hvor det er. Nunzio siger: "Der."
Så de går og går og går. De går længe, men kommer aldrig frem.
De er så trætte, at de må stoppe. Paradiset findes ikke.
Epifanios tisser. Han vender sig om og kigger på Jorden.
Der kommer lyde derfra. Svagt.
Musik, stemmer, popsange, reklamer. Revolutionssange.
Han ser på Jorden og siger:
"Jeg er trods alt glad for, at jeg fulgte stjernen."
"Det gav mig mulighed for at lære planeten at kende, som jeg elsker."
Han vender sig til Nunzio og siger: "Hvad så nu?"
Nunzio siger: "Enden eksisterer ikke, så vi venter bare."
"Der sker noget."
Jeg vil begynde at filme så snart som muligt.
Jeg går nu.
Farvel.
Må jeg prøve at køre?
Du har ikke engang kørekort.
Hvor har du været? Langt væk.
Kom med.
Hvor er den flot. Har du stjålet den?
Nej. Jeg fik den af en ven. Han tog den med fra USA.
Hvordan går din aften?
Jeg kan ikke klage.
Er du sulten? Ja.
Godaften, professor. Kom ind.
Giuseppina, professoren er her!
Godaften, professor.
Hvad vil I have?
Han tager spaghetti og kyllingefilét.
Og du? Jeg har allerede spist.
Hvad vil du have at drikke? En øl, tak.
Intet til mig, tak.
Arbejder du? Ja, lidt på et bilværksted.
Gør du? Kan du lide det? Det er hårdt arbejde.
Men du kan lide biler? Ja.
Hvad synes du om min? Den er okay.
Måske lader jeg dig køre i den. Jeg har en. Startmotoren er ødelagt.
Har du en kæreste? Ja.
Hvad laver du med hende?
Kan I lide at gå ud at danse? Hun kan godt lide det.
Også mig. Men det er for dyrt.
Du kan danse uden penge. Man har altid brug for penge.
Du ender ikke i ballade, vel?
Hvad mener du? Med politiet.
Politiet kan rende mig.
Jeg blev taget for en dum lille ting.
Velbekomme!
Det smager godt, ikke?
Hav en god aften! Vi ses!
Vi tager ud til havet. Hvor lang tid tager det?
Tænk ikke på det.
Det er besværet værd.
Hvad laver I?
Sikken pæn bil bøsserne har. Hvad laver de bøsser her?
Hvad tror du? Jeg skal sige dig, hvad de laver.
Hit med pengene, din idiot.
Giv mig den. Stig ind i bilen!
Fang ham!
Smid bøssen på jorden!
Din idiot!
Løft ham op.
Pikslikker!
Løft den forbandede bøsse op!
Bøsse! Pikslikker! Jeg knuser den.
Du er en rigtig bøsse. Idiot!
Lad os gå.
Jeg forstår ikke, hvordan det er muligt. Det var her jo lige.
Det var lige her. Paradiset?
Jeg orker ikke mere.
Som alle kometer
så var den her også bare pjat.
Men havde det ikke været sådan
ville jeg aldrig have lært dig at kende, Moder Jord.
Hvad sker der nu?
Ingenting.
Der er ingen slutning. Vi må vente.
Der kommer til at ske noget.
Jeg kan ikke fortælle, at de også har dræbt hendes anden søn.
Jeg kan fortælle det.
Pier Paolo?
Nej! Nej!
Pier Paolo! Pier Paolo! Nej! Nej!
Danske tekster: www.btistudios.com